- Sparre et indkodet. - Barber.
Når du når frem, så giv Daniel dette.
- Sir? - Vi indgik et væddemål.
Jeg tabte.
Hvad væddede I om?
Det har med sport at gøre.
Bare giv det til ham. Han ved.
Javel.
Hvilken sport?
- Hvilken sport væddede I om? - Curling.
- Væddede Daniel om curling? - Åh, ja.
Hans hold vandt den store turnering.
OK. Du vil ikke fortælle mig det. Det er i orden.
Godt. Mor dig.
Sparre fire indkodet.
Sparre fem indkodet.
Er du sikker på, du hellere vil holde fri i weekenden end se dette sted?
Du ved, jeg bliver sådan, når jeg arbejder røven i laser.
Jeg tænkte, du måske selv ville have lidt fritid.
Det vil jeg, men Daniel siger, at hvis alle...
Var det væddemålet? Om jeg tog af sted eller ej? Har I intet bedre at tage jer til?
Sparre syv fastlåst.
Barber!
Åh, Gud.
LYSET
- Jack. Du må se det sted. - Daniel, der er sket en ulykke.
Det ved jeg. Men det er meget vigtigt. Der er det mest utrolige lys...
Barber er død.
Hvad?
Kom med.
Udviste løjtnant Barber tegn på depression under missionen?
Tværtimod. Han havde det... godt.
- Hvor længe havde han været tilbage? - I mindre end 48 timer.
- Hvad gjorde han? - Ventede på en oversættelse.
Han var ikke selvmorderisk. Han havde det godt. Han...
Han havde det bedre end godt. Talte nogen med ham, bemærkede de noget?
- Intet. - Det kom bag på os alle.
Også på mig. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Vi vil undersøge, hvad der kunne have ført ham til det, han gjorde,
men i min erfaring forbliver disse spørgsmål ofte ubesvarede.
Javel.
Dr Jackson, kunne du fortælle os mere om det goa'uld-palads, I udforskede?
Dr Jackson?
Ja. Undskyld.
Var der tegn på nylig goa'uld-aktivitet?
Nej. Der havde ingen været i århundreder,
men der var et rum, hvor der var en sokkel.
Det projicerede et hologram på loftet. Det var fuldstændigt lamslående.
- Nogen idé om dets formål? - Idéer, jo, men...
Jeg håbede, dette måske ville sige mig mere.
Det er som en slags bærbar goa'uld-computer.
Det viser en goa'uld-dialekt, jeg aldrig har set før.
Der var lignende skrift i paladset.
Jeg tror, eller håber, at det var instrukser.
Jeg vil gerne bistå med oversættelsen, Daniel Jackson.
Tak. Det regnede jeg med.
- Hvad ser du? - En digital optagelse.
Jeg forsøger at oversætte den skrift, som Daniel Jackson talte om.
Hvordan går forsøget?
Ved andet gennemsyn har jeg opdaget en figur i baggrunden.
Det lader ikke til at være en af vore folk.
Han nævnte ikke nogen andre.
Hvad er der galt med den tingest?
- Tingesten virker ikke. - Tjekkede du batteriet?
- Jeg må tilbage til planeten. - Hammond foreslår, at vi rejser i morgen.
Den virker ikke, og i morgen er ikke godt nok.
Jo, det er så.
Jeg vil tale med Hammond.
- Har du overhovedet sovet? - Hvad har det med sagen at gøre?
SG-1 har været spændt hårdt for i ugevis.
Jeg sender dig ingen vegne, før du har fået din nattesøvn.
- Jeg har det fint. - Du er udmattet, doktor.
Jeg indrømmer, at jeg har presset mig selv lidt.
Men dette apparat kunne indeholde nøglen til al viden om hele paladset.
- Jeg kan ikke gøre fremskridt her. - Du rejser i morgen.
- En dag gør ingen forskel. - Det siger jeg, det gør.
Tak for din tid, sir.
Det overgår min fatteevne, hvordan nogen med så meget magt
- kan ramme helt forkert. - Hold nu op.
Det er i orden, oberst.
Brevet er til løjtnant Barbers familie, og der står, at han døde i landets tjeneste.
Jeg har tilbragt de sidste to timer på det.
Jeg kan ikke fortælle dem noget om, hvordan han døde,
eller om det arbejde, han gjorde her. Kun at han er borte.
- Fatter du pointen? - Ja, sir. Det gør han.
Få ham ud herfra.
Hvad skyldes forsinkelsen?
- Daniel har ikke meldt sig endnu, sir. - Hvad?
Jeg ringede til ham. Jeg tror, han svarede, men nu får jeg optaget-tonen.
I går ville han af sted med det samme.
- Måske skulle jeg vække ham personligt. - Det lyder som om han trænger til det.
Daniel?
Daniel.
Hvad laver du herude?
Intet af det betyder noget.
Daniel, hvorfor kommer du ikke herind?
Jeg forsøgte.
Det... går bare væk.
OK. Tja, vi vil...
Vi vil få det tilbage.
I kan ikke få det tilbage.
Hvad der end er galt, vil vi ordne det.
Du ved ikke engang, hvad jeg taler om.
Nej. Nej, det gør jeg ikke.
Men kom indenfor.
Jack?
Ja.
PET-scanningen viser, at hans neurologiske aktivitet daler.
Neurotransmittorerne sender beskeder i kroppen.
For mange eller få kan føre til urolighed, depression og en hel række forstyrrelser.
Har det noget med Barbers handling at gøre?
Sikkert, siden andre medlemmer af SG-5 melder lignende symptomer.
Den gode nyhed er, at det ikke lader til at være smitsomt.
Hvis ikke det er en sygdom, hvad er det så?
Det ved jeg ikke. Så drastisk en omstilling er sædvanligvis farmakologisk frembragt,
men deres systemer har ingen fremmede substanser.
For ikke at tale om de foreløbige MALP-aflæsninger af P4X-347,
som har elimineret de sædvanlige mistanker: luft, stråling...
Hvis vi følger SG-5s spor, når vi måske frem til noget.
- Jeg beklager, oberst, indtil vi får styr... - General, vi så skyggen på video.
Noget eller nogen påvirker folkene.
Mere end det, sir.
Hvis hjernefunktionen fortsat svigter, står de foran det værst tænkelige scenarie.
Vi går i MOPP 2-beredskab, bringer prøver tilbage af... de sædvanlige mistanker.
Du har overbevist mig, oberst. Pas godt på.
Tak, sir.
Jeg forstår, hvorfor Daniel var så lun på stedet.
Sandelig.
- Hvad opfanger du? - Luften er god, som MALP'en antydede.
Hvad der end påvirkede Daniel og SG-5, var det ikke noget, de indåndede.
OK. Træd forsigtigt.
Det er bare en knægt. Åbenbart skræmt af os.
Jeg tror, det er det lyse rum, Daniel Jackson talte om.
Virkelig?
Carter, hvad ser vi på her?
Det afgiver ingen målbar stråling, udover synligt lys.
Jeg tror, det bare er til pynt.
Sikker?
Det er meget svært at tro, at noget så smukt
kunne være farligt, O'Neill.
Nej.
Vi kommer tilbage efter det. Lad os komme af sted.
- Lad os komme af sted. - Ja. Undskyld, sir.
Jeg vil gerne udføre en fuldspekteranalyse på det lys.
Senere.
Der kunne være en forbindelse mellem lyset og hvad der sker med Daniel.
Du sagde, det ikke var farligt.
Jeg er sikker på, at det ikke er farligt. Det er bare, at jeg...
Hej.
Jeg hedder Jack.
Og du er?
Rart hjem.
Det minder mig lidt om min første lejlighed.
Hvordan er folkene ovenpå?
Loran.
Undskyld. Jeg ved ikke, hvad "loran" betyder.
- Det er mig. - Hej, Loran.
- Jack. - Ja.
- Bor her andre sammen med dig? - Mor og far.
Kan du føre mig til dem? Jeg vil gerne tale med dem.
Nej.
- De er her ikke. - Ikke her?
Så du er her alene?
Ja.
Tja, Loran,
nogle af mine folk kom hertil for nogle dage siden.
- Jeg gemte mig. - Du gemmer dig godt,
for de vidste ikke engang, at du var her.
Sagen er, at da de kom hjem, blev de alle meget syge.
Vi vil gerne vide hvorfor.
Ved du det?
OK. Nå, vi vil se os lidt mere omkring.
Du burde komme med.
Oberst, general Hammond er i radioen.
Godt. Fortsæt. Jeg kommer.
Kom så.
VIDEOFORBINDELSE ETABLERET
Det er Hammond. Kom ind, oberst.
Hvor er han?
Han sender sin stemme over radioen, den tingest dér.
Vi modtager dig, general.
- Jeg ser, du har fået en ven, oberst. - Javel.
Loran. General Hammond.
- Kan han se mig? - Ja, det kan jeg, knægt.
Vi har ikke fundet noget endnu. Vi har kun haft et par minutter.
Det har været over en time, oberst.
Det kan ikke passe.
Jack, jeg har dårligt nyt. Hele SG-5 er døde.
- Hvordan er Daniel Jacksons tilstand? - Dr Fraiser gør alt, hvad hun kan,
men han er desværre faldet i et dybt koma.
Vi ved ikke hvor meget tid, han har tilbage
- Her er dine prøver. - Fik du drengens?
De er derinde.
Få det til laboratoriet.
- Hvordan har han det? - Hans tilstand er desværre uændret.
OK.
For hvor lang tid siden blev billedet optaget?
Det er mit hjem. Før vi kom hertil.
- Dine forældre kom fra en anden verden. - Ja. De var opdagelsesrejsende.
Ligesom jer, vil jeg tro. Indtil de kom hertil, og så...
Hvad ledte vi efter?
Hvis ikke du kan forklare vores vens sygdom,
må vi lede efter dens årsag.
Tja, ingen af jeres venner var herinde.
Jeg vil vise jer noget.
Det var en fødselsdagsgave fra min far.
Nej, den er ikke virkelig.
Tauriernes børn har også farverige våben uden funktion.
Det er sjovt.
Jeg forstår.
På min hjemmeverden fejrer vi ikke årsdagen for folks fødsel.
- Ingen gaver? - Det er en dag som alle andre.
- Hvordan ved I, hvor gamle I er? - Jeg er 101 år gammel.
- Du ser ikke så gammel ud. - Det siges der.
- Hvornår bliver du så 102? - Om 47 dage.
Behold den.
- Det er en fødselsdagsgave. - Det kan jeg ikke.
Tja, om 47 dage vil du være væk, ikke?
Så behold den.
Oberst, har du det godt?
Hvad er det for et dumt spørgsmål? Min ven ligger på sit dødsleje.
Jeg har det fint.
- Vi arbejder på problemet, sir. - Jeg vil ikke høre undskyldninger!
Oberst O'Neill, hvis du ikke falder til ro, får jeg dig fjernet. Står det klart?
Jeg har det fint.
Jeg vil gerne undersøge dit dopamin-niveau igen.
- Det sker for mig, ikke? - Lad mig finde ud af det.
Hvad der end forårsager det accelererer neural aktivitet i hjernen
og forårsager en dopamin-lignende virkning i kroppen.
- Ligesom stoffer. - Så længe man er på planeten.
Ved hjemkomst falder aktiviteten, og depressionen begynder.
- Er drengen immun? - Nej. Hans blodprøve viste det samme.
Han vil ikke kunne forlade planeten uden abstinenser.
Oberst O'Neill var der kun i lidt over en time.
Ja. Afhængigheden lader til at være næsten øjeblikkelig.
Siger du, at jeg er afhængig af stedet?
Humørsvingningernes intensitet lader til at stå i forhold til tid tilbragt på planeten.
Forhåbentlig var du ikke udsat længe nok til at få det lige så dårligt som Daniel.
Storslået. Alle de år, hvor jeg "bare sagde nej".
Jeg har forsøgt at tilbagekalde major Carter og Teal'c.
De har ikke svaret, og jeg kan ikke risikere endnu et hold.
- Hvad er det? - Hans EEG er sporadisk.
Det samme skete for SG-5, før de døde.
Du må tage ham tilbage til planeten.
Når I er der, må du sende mig hans livstegn...
Han koder. Ingen tid til genoplivelse.
Af sted med os.
Daniel.
Kom, Daniel. Af sted. Kom.
Carter! Teal'c!
- Hvor er mine venner? - Hos lyset.
- Gider du få fat i dem for mig? - De vil ikke komme.
Nå, men prøv.
- Jeg har ikke lov til at gå derind. - For Guds skyld...
Carter. Carter, vågn op.
- Du er tilbage, sir. Hvornår? - Teal'c.
Teal'c, kom.
Ja. Kom. Ud herfra. Lige nu.
- Daniel Jackson. - Ja.
Jeg måtte tage ham tilbage. Det var det eneste, der kunne holde ham i live.
Hvor lang tid var du væk, sir?
Et par timer. Hammond forsøgte at kalde dig.
- Det gjorde han ikke. - Det gjorde han.
Jeg hørte hans stemme.
- Hvor var vi? - Derinde.
Jeg kan ikke forklare det.
Fraiser siger, vi er afhængige af noget, som ændrer hjernens kemi.
Og jeg tør vædde på, at det er det forbandede lys.
Jeg kan ikke se, hvordan det kan være.
Du vidste det, gjorde du ikke? Det er derfor, du ikke må gå derind.
Min far sagde, jeg var for ung.
Hvis det er lyset, hvordan kom Daniel til hægterne ved bare at ankomme her?
Det ved jeg ikke, major. Men det skal du finde ud af.
Ellers hænger vi fast her på uvis tid, og det er ikke acceptabelt.
Åh, forbandet være det. Vi slukker for tingesten.
Nej.
Du bliver her.
Hvad leder vi efter, sir?
Afbryderkontakten.
Godt. Hvis ikke vi kan slukke tingesten,
vil vi...
O'Neill!
Åh, mand.
Satans, den er farlig.
Jeg vil mene, at kontrolmekanismen er inde i denne sokkel.
Hvis vi retter opmærksomheden mod den, skulle vi klare os.
Jeg er glad for, at du er ankommet i live og rask. Jeg troede, vi ville miste dig.
Ærligt talt, husker jeg ikke meget, efter jeg råbte ad dig. Undskyld.
Det gør ikke noget. Har du brug for noget?
Briller. Og forsyninger. Det ser ud til, at vi skal være her noget tid.
Og den lille fjernstyringscomputer, jeg ikke kunne få til at virke før.
Jeg sender den straks igennem. Hvor er oberst O'Neill?
Folkens, jeg har regnet ud, hvordan...
- Hvordan gjorde du det? - Fjernbetjening.
- Jeg troede, den tingest var i stykker. - Det var den. Det var batterierne.
- Var det? - Den tager strøm fra rummet.
Det er derfor, den ikke virkede på Jorden.
- Hvor længe stod vi her? - Jeg er ikke sikker.
General Hammond sendte forsyninger, og...
Loran og jeg oversatte skriften på tingesten, så...
Så længe?
Tidsopfattelsen er noget at det første, der forsvinder, når man er... skæv.
I følge det, jeg har oversat indtil videre,
brugte goa'ulderne stedet som en slags opiumshule.
Deres symbioter må have holdt værternes sind kemisk balancerede, da de rejste.
Så jeg vil højst sandsynligt kunne forlade denne planet.
Det er godt for dig.
Vent lidt. Hvis du lige slukkede, hvorfor er jeg så ikke deprimeret?
Måske går der noget tid, før virkningen indtræder.
Lad os udnytte det tidsrum.
Loran.
Jack.
Godt.
Hvor tog dine forældre egentlig hen?
- Langt væk herfra. - Hvor langt? I hvilken retning?
Knægten skjuler noget.
Teal'c, Carter. Kom med mig.
Hvad?
Jeg tror kendsgerningen, at vi måske aldrig kommer hjem, er ved at dæmre.
Hammond vil holde os forsynet, indtil vi kan regne den ud.
Det er en dejlig strand.
Det vil være en god undskyldning for dig, ikke?
For ikke at gøre noget et stykke tid.
- Hvad? - Glem det.
- "Glem det, sir". - Åh, kom nu.
Jeg holder ikke på formerne, hvis vi er her for evigt.
- Hør her, major. - Under ingen omstændigheder.
"Under ingen omstændigheder, oberst".
Hvad? Skal jeg acceptere, at det bliver sådan?
- Sådan er det. - Hvilken forskel gør det?
- Carter! Du har abstinenser! - Åh, har jeg abstinenser?
Ja! Det har jeg også.
O'Neill. Major Carter.
Jeg tror, jeg har fundet Lorans forældre.
Det er min mor og far. Der.
Det er mig.
- Du er en del yngre. - Ja. Det er gammelt.
- Ja, hvad det angår. - Må jeg tage et billede af dig?
Klart.
Fedt.
- Jeg er ked af, at I ikke kan rejse. - Er du?
Jeg mener, det giver mening, hvis du ville have lidt selskab.
Måske er det derfor, du ikke fortalte os, at lyset var farligt.
- Nej. - Det er i orden. Jeg er ikke vred.
Det er ikke derfor.
Hvad er der galt?
Vi havde abstinenser igen.
Jeg havde det fint, mens I var væk.
Faktisk begynder jeg at føle mig som mig selv igen, sir.
Også jeg. Hvad foregår der?
Tja, noget andet end lyset må påvirke os.
- Og vi må være i nærheden af det. - Så vi hænger ikke bare fast her.
Vi hænger fast lige her.
Tja, det er ikke lige så sjovt at se på med lyset slukket.
Jeg føler ingen trang til at blive her.
Der har du måske fat i noget.
- Hvordan det? - Lyset påvirker ikke vore sind.
Det udnytter bare den ændrede tilstand i vores hjernekemi.
- Så... underholdning? - Tja, sikkert mere end det.
Samspillet mellem farve og lys iværksætter sikkert kemiske reaktioner.
- Men det er ikke årsag til uligevægten. - Hvad er årsagen?
Der må være et apparat, som udsender energi eller stråling,
som vi ikke kan opfange med vore instrumenter.
OK, Loran.
Hvorfor påvirker rummet dig ikke?
Jeg er for ung.
- Hvor ved du det fra? - Min far fortalte mig det.
Det er muligt, at stedet kun påvirker voksnes fysiologi.
Fraiser sagde, han er lige så afhængig som os.
Hun har ret. Lyset havde ingen virkning på mig.
Hvad gjorde det så ved dine forældre?
Vi må vide, hvad den tingest gør.
- Når de kommer tilbage, vil de forklare. - De kommer ikke tilbage!
- Det gør de. - Nogen begravede de lig!
Hvordan slukker man så for tingesten?
- Gennemsku tingesten. - Javel.
Det gør mig ondt.
Flot billede. Dine forældre?
Jeg slog dem ihjel.
Gjorde du?
Jeg synes...
Hvad skete der?
Da vi fandt stedet,
ville de kun stirre på lyset.
Hele dagen.
Lyset påvirkede mig ikke. Min far sagde, det var fordi jeg var for ung.
Men de lod mig alligevel ikke ind i lys-rummet.
Jeg bad dem holde op hver dag.
Men de bad mig bare om at bringe dem ting.
OK. Og det gjorde du.
Og hvad så?
En dag holdt jeg op.
Der gik dagevis, før deres sult var stærkere end lyset.
Så kom de ud og ledte efter mig og efter mad.
Og jeg sneg mig ind i lys-rummet.
Og jeg slukkede for det.
Ikke bare for lyset. For alting.
Jeg vidste ikke, at det ville skade dem. Jeg ville bare hjem.
Det er ikke din skyld.
De døde på grund af mig.
De skreg, de løb udenfor, de gav ingen mening.
Så jeg, jeg tændte igen.
Men de var allerede i vandet.
Så langt væk.
Og de fortsatte bare. De fortsatte bare.
Jeg skreg til dem: "Jeg har tændt for det igen!" Men de fortsatte bare.
Og så var de borte.
Næste dag fandt jeg dem på bredden.
Loran...
Du forsøgte at hjælpe dem. Du forsøgte at befri dem fra noget.
Det var ikke din skyld.
Jeg savner dem.
Det ved jeg.
- Hvad har du? - Vi tror, vi kan slukke for det.
Lad dem ikke gøre det.
I vil dø, ligesom mine forældre.
Hvis vi slukker, er det kold tyrker. Loran har ret. Vi vil få abstinenser igen.
Men Teal'c og Daniel har oversat noget af skriften, sir,
og vi tror, det blev udviklet til at trappes ned gradvist.
Goa'ulder, som brugte stedet, havde brug for menneskelige slaver.
Vi har allerede skruet en tak ned uden nogen skade.
Om tre uger vil jeres hjernekemi blive normal igen.
- Og så kan I tage hjem. - Altså tre uger i et palads ved stranden.
Teal'c, du behøver ikke blive. Hvorfor giver du ikke Hammond besked?
Udmærket.
- Og så vil du tage af sted. - Det vil vi vist alle. Ikke?
Ja. Han burde blive normal sammen med os andre.
Kan jeg tage med jer?
Klart.
Kom. Lad os sende Teal'c af sted.
- Kan du lide is? - Hvad er is?